- Sinun on mentävä ja puhuttava heille. - Kenelle?
- Kansalle. Ihmisille, jotka tunsivat hänet. - Siitä on jo kauan aikaa.
Eikö hän ole yhä elossa aiheuttamassa ongelmia?
Sinunkin on käärittävä hihasi, kuten meidän muidenkin.
Missä helvetissä kaikki ovat?
Mitä ikinä olisikaan löydettävissä suoraselkäisestä tuomarista, -
se olisi haudattu jo kauan aikaa sitten, -
kuten kuollut kissa takapihalle.
Mitä Burden's Landingin kaltaisessa paikassa voisi olla haudattuna?
Paikassa, jossa kasvoit ystäviesi kanssa -
300 vuotta vanhojen tammien varjossa -
tietoisena omista etuoikeuksistasi.
Kaivellakseen sitä menneisyyttä sillä takapihalla, -
on pakotettava itsensä etsimään se tyttö niiltä ajoilta.
Anne Stanton. Silloisen kuvernöörin tytär.
Parhaan ystäväsi, Adamin, pikkusisko, -
josta eräänä päivänä yllättäen huomasit, -
ettei hän enää ollutkaan pieni tyttö.
Hän oli ensirakkautesi.
Ja nähtävästi myös viimeinen.
Joten säilytät hänen kuvansa muistissasi vuosi toisensa jälkeen, -
ja uskot, että jonain päivänä kaikki olisi kuin ennen, -
vaikkei siitä ole mitään takeita.
Kirkossa sitä sanotaan uskoksi.
Joten niin minäkin sitä kutsun.
Noin kerran kuukaudessa tulen tänne ja sytytän tulen.
Kuivatan paikan.
Eihän siinä tietysti niin kävisi, -
mutta minusta tuntuu, että jos kukaan ei tekisi niin, -
tämä paikka luhistuisi jonain päivänä kasaan.
- Eikö Adam koskaan käy täällä? - Ei enää.
Hän vei pianon, tai joku ainakin vei.
Hän vei sen nykyiseen asuinpaikkaansa. Oletko nähnyt sen?
Luoja paratkoon, jos veljeni ikinä käyttäisi rahaa itseensä.
Tai jos ihmiset tietäisivät siitä.
Kuinka vaimosi voi? Suo anteeksi, olen unohtanut hänen nimensä.
Se ei oikein toiminut, kuten olin toivonut.
Paljon sotkuisia vuodevaatteita ja sanatonta inhoa, -
sitten sanallista inhoa, eikä sotkuisia vuodevaatteita.
Eikö kihlauksestasi kirjoitettu seurapiiripalstalla?
Tiedäthän toki, että avaan sen aina lehdessä ensimmäiseksi.
Olin kihloissa, useamminkin kuin kerran.
Adam ei pitänyt heistä kenestäkään.
- En tosin tiedä, miksi sillä olisi väliä. - Kuka heitä tarvitseekaan?
Anne, oliko tuomari Irwin aikoinaan ikinä rahaton?
- Mitä? - Tuomarit eivät tienaa kuten isäsi, -
tai minun isäni, tai kukaan muukaan täällä asuva.
Mihin ihmeeseen tarvitset moista tietoa?
- Joku kysyi minulta, enkä tiennyt. - Kysyi mitä?
- Samaa, mitä juuri kysyin sinulta. - Miksi?
Jack, mitä oikein teet sen miehen hyväksi?
- Sen miehen. - Mitä se onkaan, älä tee sitä.
Siksi mieheksi häntä kutsuvat ne, jotka kampesivat häntä tieltään.
Heidän sietäisi käyttää toista nimeä.
Osavaltion rahojen hyväksyminen stipendeihin on eri asia kuin olla hänen palkkalistoillaan.
- Onko näin? - Kyllä on.
- Älä pilaa sitä. - Mitä? Tätäkö?
Vai sitä hienoa ja kaunista aikaa, jota kaikki joskus vietimme täällä?
Oletko varma, että se oli sellaista?
- Olen. - Miksi se sitten vaihtui tähän?
Minä juon itseäni hengiltä.
Adam erakoituu entisestään ja tulee oudommaksi, -
ja sinä tulet kerran kuussa taloon, josta on katkaistu sähköt.
Nämä ajat tulivat entisistä ajoista.
Meidän pitäisi mennä.
- Tuli saada jäädä palamaan. - Niin käy joka tapauksessa joskus.
Miten käy joka tapauksessa?
Talo luhistuu kasaan.
Ja kaikki muukin.
Onko Seaboardin pankki Savannahissa?
Ei enää vuoden 1938 jälkeen.
- Mitä silloin tapahtui? - Georgia Fidelity osti sen.
Tiedättekö yhtään, kuka oli silloin presidenttinä?
Franklin Roosevelt.
Pankin presidenttinä, rouva.
LeMoyne Carruthers oli ystäväni.
Rakas ystävä.
Ja hänen tyttärensä, Mabel... Tein sen, minkä pystyin hänen hyväkseen, -
jopa hänen taloudellisen muutoksensa jälkeen.
Miten se vuosi suunnilleen vaikutti hänen talouteensa?
Hän heitti perintönsä menemään. Muutaman laskun maksoin itse.
Rakkaan ystäväni LeMoynen muistoksi.
Mutta hän tuli häpeilemättä takaisin luokseni vaatimaan rahaa.
Juhlia ja tanssiaisia varten sekä kaunistaakseen itseään.
Hän oli varsin kaunistelematon, lievästi sanottuna.
Hän oli siis rahaton tavatessaan tuomarin.
Niin oli tuomarikin. Tämä tapahtui, kun hän oli vielä yleinen syyttäjä -
kuvernööri Stantonin alaisena ja tienasi 3 400 vuodessa, -
ja maksoi samalla 42 000 panttilainan talostaan kerralla.
Olethan sinä sittenkin kunnon etsivä.
Nautiskelet parhaillaan kaivamasi lippaan kilinästä ellen pahasti erehdy.
- Voi se silti olla tyhjä. - Täynnä se on.
Ehkä vain matoja nyt, mutta niillä on vielä purtavaa. Parasta tarkistaa.
Pitää löytää avain, eikä se ole helppoa.
Eihän mikään ole helppoa. Uskon vakaasti, että löydät sen.
Pidän tästä tytöstä, Slade.
Heidän mielestään minulla ei ole oikeutta heidän pöytänsä antimiin!
Sen antimet kuuluvat vain heille!
En yritä viedä siitä! Kehotan painamaan puuta!
"Syökää, mitä haluatte. Syökää kunnes ette jaksa enempää syödä.
Se mitä jää tähteiksi, syötyänne vatsanne niin täyteen, ettei sinne mahdu muruakaan, -
jättäkää se pöydälle, sillä se kuuluu meille!"
Sen vuoksi he yrittävät kukistaa minut, -
koska käytän heidän tähteitänsä rakentaakseni teille jotain!
Rakentaakseni 5 000 kilometriä teitä, -
111 uutta siltaa, 208 uutta koulua, -
60 000 uutta työpaikkaa!
He haluavat kukistaa minut, -
koska he haluavat kukistaa teidät.
Teidän tahtonne on voimani.
Teidän tarpeenne on oikeuteni, enkä anna heidän turmella meitä!
Näin sen unessani.
Teidän lapioidessa ostereita naamaan Savannihilla.
Mitä näit?
Rakennan parhaalla välineistöllä ja henkilöstöllä -
varustetun suurimman terveyskeskuksen, minkä tämä osavaltio on nähnyt.
Minkä tämä koko valtio on nähnyt. Kaikkivaltias mukaan lukien.
Mitä haluat minun tekevän tämän uljaan hankkeen hyväksi?
- Hanki minulle henkilöstöpäällikkö. - Selvä. Anna vain lista henkilöistä.
Vain yksi nimi: Tohtori Adam Stanton.
Niin sitä pitää, Tom! Näitkö?
Se oli huippusyöttö, perkele. Niin sitä pitää, Tom!
Jonkunhan täytyy johtaa sitä sairaalaa.
Tehtävään pitää saada paras.
- Adam Stanton ei ole paras. - Häntä me kuitenkin tarvitsemme.
Muuten ei järjesty rahoitusta.
- Willie, Adam on vanha ystäväni. - Tiedän, en olisi muuten kysynytkään.
Tunnen hänet ja sinut. Hän ei suostu.
- Mikä minussa on vialla? - Mikä hänestä ei olisi?
Hänen isänsä taisteli vastaan kaikkea, mitä olet. Hän vihaa kaikkea edustamaasi.
En pyydä häntä pitämään minusta, -
- vaan johtamaan sairaalaa. - Sinun sairaalaasi.
Kansan sairaalaa, missä köyhät punaniskat ja neekerit -
saavat parasta ilmaiseksi Sen pitäisi olla hänelle mieleen.
Ei, vaan pyydät häntä liittämään perheensä nimen omasi viereen, -
jotta voisit esitellä hänet senaattoreille ja sanoa:
"Katsokaa kuka seisoo rinnallani. Tämän osavaltion kunniakkaimman miehen poika."
Kunhan nyt vain värväät hänet.
Ei ole helppoa olla suurmiehen poika.
Tomille se ei näytä tuottavan vaikeuksia.
Sinun tietääksesi.
Meidän pitäisi lähteä.
Käydään vielä uimassa.
Lapsuudentoveri jää ainoaksi ystäväksesi, -
koska hän ei oikeasti tunne sinua.
Hän muistaa kasvot, joita ei ole enää olemassa.
Sekä sanoo nimeltä, Spike, Bud, Red, Rusty, Jack.
Ne kuuluvat niihin olemattomiin kasvoihin.
Hän on yhä nuori idealisti jollainen sinäkin kerran olit.
Näkee vieläkin hyvän ja pahan mustavalkeassa -
sekä ihmiset syntisinä tai pyhimyksinä, muttei koskaan molempina.
- Hei, Adam. - Tuntuu järjettömältä käsittää, -
ettei enää erota noita kahta asiaa toisistaan.
- Se saa vääntämään veistä haavassa. - Astu peremmälle.
Koska epäonnistumisessa on tiettyä hienostelua, -
kuten humalaisen muikistellessa suutaan.
- Näytät voivan hyvin, Jack. - Kiitos. Otan sen kohteliaisuutena.
- Oletko soitellut paljon? - Ketä se kiinnostaa? Siskoaniko?
Kunhan kysyin.
- Onko kaikki hyvin? - On.
Kerron sinulle jotain. Toivoisin, ettet huuda vastaan -
ennen kuin olen puhunut loppuun.
Kuvernööri Stark haluaa sinut johtamaan hänen rakenteilla olevaa terveyskeskustaan.
Saat mitä tahansa haluatkin.
- Rahaako? - En tarkoittanut sitä.
Mihin minä rahaa tarvitsen? Minulla on kaikkea. Katso vaikka.
- En tarkoittanut sitä. - Mitä seuraavaksi?
- Jokin uhkausko? - Ei tietenkään.
Lahjomalla ja uhkailemallako hän uskoo saavansa hommat sujumaan?
Tiedät, etten tekisi sellaista sinulle tai kenellekään toisellekaan.
En tiedä, mitä luulet hänellä oleva mielessään -
tai mitä sinulla on, mutta imartelua se ei ainakaan ole.
Hän ajattelee, mitä ajattelee ihmisistä, joista haluaa jotain, -
- eivätkä he anna sitä. - Jotain heidän menneisyydestään.
- Sanoit, ettei se sitä ole. - Ei menneisyydestä, vaan heikkouksista.
- Sama asia. - Eikä ole.
En aio väitellä kanssasi. Emme ole enää koululaisia.
Eikä minua kiinnosta, jos luulet minun olevan oikeassa. Tiedän olevani.
Mikä siis on heikkouteni?
Et pysty katsomaan mitään rikkonaista ilman, että haluat korjata sen.
- Sekö on heikkous? - Mielestäni kyllä.
- Sinun mielestäsi. - Ei se ole häpeä.
Kerro minulle sitten, miksi se on heikkous?
- Ei minun tarvitse kertoa. - Kyllä pitää.
Jos et tiedä, jätän sinut miettimään asiaa. Keksit sen kyllä.
En keksi. Joudut kertomaan pomollesi epäonnistuneesi ilman järeitä aseita.
Kerro itsesi tähden, miksi se on heikkous?
Koska se saa tekemään asioita, joita ei halua tehdä.
Vaikka ne olisivat hyviä. Ja tämä on. Hän ei ehkä ole, -
mutta asia on.
Oli mukava tavata, Adam.
Ennen kuin kerron tarinan, miten tämä ansiokas yliopisto -
muutti Mason Citystä kotoisin olevan pojan elämää. Pojan, joka muutoin yhä ruokkisi sikoja.
Ennen sitä suuntaan mielenkiintonne toiseen asiaan.
Otin shekkivihkoni mukaan.
- Omistatko vain yhden osakkeen? - Ostin sen juuri.
Osakkaana minulla on siis oikeus tutkia yhtiön varallisuusraportteja. Eikö niin?
Kuvernööri?
PÄÄLAKIMIES SAMUEL IRWIN
PÄÄLAKIMIES MORTIMER LITTLEPAUGH
KUOLEMANSYYNTUTKIJA ILMOITTAA LITTLEPAUGHIN KUOLEMAN OLLEEN ONNETTOMUUS
LITTLEPAUGHIA JÄÄ KAIPAAMAAN HÄNEN SISKONSA LILY LITTLEPAUGH.
MUISTOTILAISUUS PIDETÄÄN TIISTAI- AAMUNA SAVANNAHIN BAPTISTIKIRKOSSA.
Neiti Littlepaugh?
- Olet vakuutusyhtiöstä. - En ole.
Mutta tiedän veljenne vakuutussopimuksesta.
Vaikka siitä ei jäänytkään paljoa rahaa. Hän käytti sen melkein kokonaan vakuuksina. Vai mitä?
Te siis valehtelitte melkein tyhjän takia.
Älkää te hypätkö ikkunasta.
Se ei johtunut rahasta, vaan häpeästä.
Halusin haudata hänet hautausmaan hyvälle alueelle, en taakse syntisten sekaan.
Miksi hän tappoi itsensä?
He ajoivat hänet siihen pisteeseen tehdäkseen tilaa sille varkaalle, Irwinille.
Veljeni kertoi oikeuslaitokselle kaiken Irwinistä -
ja lahjuksista, mutta he eivät kuunnelleet häntä.
- Valehteletteko minulle? - En. Se tappoi hänet.
Hän kertoi sen minulle kirjeessään. Ja sinä iltana hän...
Odottakaa. Mikä kirje?
Kirje selitti kaiken. Oikeusjutusta, josta Irwinille maksettiin, -
ja kuinka yhtiö piilotti voitot antamalla potkut veljelleni ja antamalle tämän työn Irwinille.
- Missä kirje nyt on? Mitä sille tapahtui? - Se on minulla.
Säilytittekö sitä koko tämän ajan?
Onko kirje täällä?
Kun tappaa leijonan, muu viidakko vapisee pelosta ja palaa ruotuun.
Työnantajasi kutsuu sinua, Jack.
Kiitos.
- Hei. - Hei, Anne.
- Mikä tuo on? - Appelsiinilimonadi.
Kahdella pillillä.
- Taidan ottaa jotain muuta. - En sanonut toisen olevan sinulle.
Se vain tulee juoda niin, se on perinne.
- Tiedän sinun käyneen tapaamassa Adamia. - Niin kävin. Mitä siitä?
- Mitä sanoit hänelle? - Tarjosin hänelle töitä. Turha syyttää minua.
- En syytäkään. - Siltä se kuulostaa.
Siltä sinä kuulostat. Kuulisitpa itseäsi.
Haluan hänen ottavan työn vastaan. Pyydä häntä uudestaan.
Jack, tiedät miten asiat ovat. Veljeni on kuvernöörin poika, -
senaattorin pojanpoika ja kenraalin pojanpojanpoika.
Hän ei kertonut Adamista mitään, mitä en olisi jo tiennyt.
Vain sillä oli väliä, että hän käveli vieressäni.
Sen vuoksi annoin hänen jatkaa niin kauan kuin hän halusi.
Tiesin Adamin jo tehneen päätöksensä.
Hän päätti ottaa työn heti ensimmäisellä kerralla, kun otin asian puheeksi.
Ylpeytensä vuoksi hän halusi pitkittää asiaa hieman.
Hänen täytyy tehdä se osana itseään, ennen kuin katoaa.
Jokin hänen kertomassaan vaivasi minua.
Äänen sävy, millä hän kertoi sen.
Sen voi kuulla, mutta ei tarpeeksi hyvin, jotta sen tarkoituksen ymmärtäisi.
Joten tunteen työntää vain syrjään.
Arvatenkin tuo on eräs niistä asemiehistäsi, joista olen kuullut.
Ei Sugar Boy. Hänellä on se vain koristeena.
Kerronpa sinulle jotain. Kukaan ei osaa ajaa kuten hän.
Mitä pidät, tohtori?
Se tekee varmasti hyvää osavaltion ihmisille, ja ansaitsee sinulle lisää ääniä.
On monia tapoja saada ääniä. Halvempiakin.
Ymmärrän. Sillä ymmärrän minäkin jotain.
Kaikkea et ymmärrä, kuten en minäkään.
Mutta tiedän, mikä saa tamman juoksemaan.
Ja että pahasta voi aina saada aikaan jotain hyvää.
- Siinä on jo kaksi asiaa. - Muuta en tiedäkään.
- Ja molemmat niistä laittomia. - Ei ole kumpikaan.
Kaikista hyvistä asioista voi tehdä pahoja.
Politiikassa, runoudessa ja kaikesta siltä väliltä.
Mies kirjoittaa sonetin -
ja se on hyvä. Onko se huonompi, jos käy ilmi -
että nainen, josta hän kirjoitti on naimisissa jonkun toisen kanssa?
Koska miehen intohimo oli luvatonta?
Haluan näyttää sinulle jotakin.
Halusinkin kysyä sinulta jotakin.
Väität, että täällä on ainoastaan pahaa, -
ja että pahasta on tehtävä hyvää, miten yleensä tiedät mikä on hyvää?
Se on helppoa. Keksit vain sitä mukaa, kun menet eteenpäin.
- Keksin mitä? - Hyvän, mitä muutakaan?
- Keksimälläkö tilanteen mukaan? - Niin on ihmiset aina tehneet.
Siitä asti kun putosimme alas puusta ja ryömimme ylös suosta.
He vain tekevät sen mikä on oikein.
Jos ei se kelpaa, teet sen uudestaan vähän eri tavalla.
Ja tiedätkö mitä? Teit niin tai näin, kukaan ei huomaa mitään eroa.
Ei teidän tarvitse saada minua vakuuttuneeksi, herra Stark.
Olette jo tehnyt sen. Olenhan täällä.
Aivan. Olet myös hyvä poika.
Parempi kuin tiedätkään.
Äläkä anna muiden väittää mitään muuta.
Minulla on nyt kysyttävää, kun kaikki yhtäkkiä yrittävät ymmärtää kaikkea.
Silloin kun tapasimme -
kättelimme Sladen luona. Muistatko sen?
Kuin eilisen.
Vinkkasitko silmää minulle?
Vinkkasinko silmää?
Sen täytyy pysyä salaisuutena.
- Etkö muista sitä? - Totta kai muistan.
No?
Muistelen vinkanneeni sinulle silmää.
Tai sainkin roskan silmääni, -
mikä olisi sitten ollut ennemminkin räpäytys.
Saitko roskan silmääsi?
Mitä jos en saanutkaan? Mitä se tarkoittaisi?
Ehkä ymmärsit, että meillä oli jotain yhteistä, mitä muilla ei ole.
En aio kertoa ja pilata arvoitustasi.
Täällä on enää liian vähän oikeita arvoituksia jäljellä.
Kauan kuolemani jälkeen -
ja kauan näiden kusipäiden kuoleman jälkeen, -
puhun nyt ikuisuudesta, -
Willie Stark -sairaala on edelleen pystyssä.
Minne jokainen mies, nainen ja lapsi -
voi sairaana tai kipeänä mennä.
Tietäen, että heitä autetaan kaikin mahdollisin keinoin.
Ei armopaloina, vaan koska se on teidän oikeutenne!
Niin kuin sekin, että jokainen lapsi saa täyden koulutuksen!
Ettei kenenkään, vanhan tai vähävaraisen tarvitse kerjätä leipää!
Eikä huonoa maata tai taloa veroteta!
Eikä sinulta viedä toivoasi!
Ja jos joku -
astuu minun ja teidän oikeuksienne väliin -
minä isken hänet maanrakoon!
Vetelen häntä vyötäröön, sääreen, reiteen ja niskaan.
Hivautan häntä kirveellä.
Antakaa minulle kirves, -
ja tuokaa toinen ystävälleni ja liittolaiselleni!
Sillä tässä ei ole mukana vain Jumalan ainoa poika.
Hän on tämän osavaltion suurimman johtajan poika:
Kuvernööri Joe Stantonin poika, tohtori Adam Stanton!
Huomaatko? Ei se ollut niin kamalaa. Ei tähän kuole.
Miten menee? Sadie.
Hän teki sen nyt.
Hän teki sen taas ja vannoin, että tällä kertaa...
- Teki mitä? - Älä esitä tyhmää.
Ainakaan tyhmempää kuin olet. Hän pettää minua taas.
Käy vieraissa tai on uskoton, miksi sitä haluatkaan kutsua, senkin viisastelija.
- Luisteleeko nainen? - Pää kiinni.
Sinä ja sinun älyköt ystäväsi.
Kaikkine rahoineen ja etuoikeuksineen eivät merkitse mitään.
Niillä joilla sitä on, heille se ei merkitse mitään.
Älä näytä noin tyhmältä, provosoin vain itseäni.
En tiedä yhtään mistä puhut, -
tai mikä sotki asianne, rakkaus vai viha.
Tiedät kyllä, mistä puhun. Järjestit varmaan koko jutun.
Ainakin hän hoiteli sinut, kuten sen tytön säälittävän veljen asiat kiitokseksi.
"Kiitos, Jack. Vakuutan, että hän on hyvän näköinen.
Nimitän sinut OJS:ksi.
Osavaltion Johtava Sutenööri."
Mitä tarkoitat?
Tarkoitatko?
Kiitos.
Tarkoit...
Rakastan sinua.
Kävelemme vielä vähän.
Hyvä on.
Haloo. Hei, äiti.
Kyllä, äiti.
Hyvä on.
Selvä on, äiti. Kuulemiin.
Äiti, Peytonit ja bridge-ystävä menevät La Grangeen yömyssyille.
- Jackie. - Mitä?
Tulin tänne.
Tämä tapahtui vuosia sitten.
Silloin, kun asiat eivät olleet vielä valjenneet.
Silloin, kun asioiden suuntaan pystyi vaikuttamaan.
Jos tiesi kuinka.
Hän oli täydellinen.
Kuten oli aina ollut.
Halusin pitää hänet sellaisena -
ja tällaisena.
Nuorena ja vanhempana...
Jotenkin.
Tietenkään hän ei nähnyt sitä samoin.
Kun tulin koulusta jouluksi kotiin, tapasimme toisiamme.
Puhuimme asioista, muttemme koskaan siitä.
Puhuimme rakkaudesta yleisesti. Kuin se olisi ollut esseen aihe todellisuuden sijaan.
Hän sanoi, että rakkaus on kuin hyppäisi korkealta veteen.
Tai melkein kuin hukuttautuminen.
Jota minä en oikeastaan ymmärtänyt.
Pitkään aikaan.
Haluatko tietää, miksi lopetin sinä iltana?
Se ei ollut jaloa. Niin ainakin itselleni selitin.
Meillä on aikaa vaikka kuinka paljon.
Silloin tiesin menettäneemme jotain jättäen tilalle jotain tuntematonta.
Se ei tehnyt häntä surulliseksi, -
mutta minut se teki.
Saat vain pari kiitävää hetkeä ratkaista elämäsi.
Toisinaan vain yhden.
Sitten se on poissa -
ikuisesti.
Puhuin senaattori Lodenille tänä aamuna. Hän sanoi, että löysit hänelle jotain kivaa.
Hän saattaa käväistä. Äänestä miten haluat.
Samalla leikkaat itsellesi siivun.
- En minä niin sanonut. - Tiedän, mitä sinä tarkoitat.
Ennemmin kynin miehen, kuin ostan hänet.
- Se on sinusta kiinni. - Niin on. Häivy nyt.
Onko sinulla mitään tietoja minulle?
Eikö varmasti ole mitään mainitsemisen arvoista, jotain mikä ei tullut mieleesi?
Jack.
Ei.
Ei mitään.
Mitä olet mieltä, Sugar? Ei mitään. Olenko tässä yksin?
Paskiaiset jyskyttävät porteilla! He aikovat äänestää virkasyytteestä!
He äänestävät tänään! Olen ulkona pelistä!
Tarvitsen tuomari Irwinin tuekseni.
Tai ei ainakaan minua vastaan.
Mitä se ikinä onkaan, mitä et ole käyttänyt häntä vastaan, -
käytä sitä nyt.
Anteeksi, mitä sanoitkaan?
Sanoin käyväni tuomarin luona.
Mene myöhemmin. Hän on päiväunilla tähän aikaan.
Ei sopivaa ajankohtaa sellaiselle olekaan, mitä minun pitää kertoa hänelle.
Hän ei voi hyvin.
Sille en voi mitään.
Toivottavasti et sekaannu asioihin.
En minä niihin ole sekaantunut.
- Tuomari on nyt nukkumassa, herra Burden. - Odotan hänen työhuoneessaan.
Ammu tämä marmorikuula.
Varo kattokruunua.
Nyt voit ampua.
Hei, Jack. En tiennytkään, että olit äitisi luona.
- Tulitko vastikään? - Viime yönä.
On kyllä hieman aikaista, mutta miten on?
Tilkka viskiä ei koskaan tapa. Ei ainakaan sinua tai minua.
Me olemme kuolemattomia, emmekö olekin?
- Ei kiitos. - "Ei kiitos", sanoo hän.
Halajaa jo asiaan vanhan vielä kaataessa vaivaista ryyppyä. Mistä kenkä puristaa?
Suu puhtaaksi.
- Tiedät kenelle työskentelen. - Kuinka voisin unohtaa?
Mutta istutaan ja teeskennellään, että unohdin.
Tule tänne istumaan.
Minulla ei ole hänestä yhtä huonoa käsitystä kuin monilla ystävillämme.
Kerran olin vähällä kannattaa häntä. Hän tuuletti ikkunoista hieman ilmaa.
Nyt minua huolettaa, että hän kaataa koko talon.
Siispä luovutit hänet vihollisilleen, vaikka lupasit olla tekemättä niin.
Mitä muuta politiikka on kuin valintoja? Teet valinnan, vaikka se voi olla väärä.
Teet valinnan tietoisena, mitä se maksaa sinulle.
Kaikella on hintansa.
Lähtiessämme sinä iltana, lupasit miettiä asiaa.
Tarkoitatko koirien pois kutsumista? En sanonut niin.
Muistisi pätkii. Hän sanoi: "Mieti asiaa."
Minun ei tarvitse miettiä asiaa, jonka jo tiedän.
Sinun pitäisi miettiä sitä uudelleen. Jopa nyt, koska ei ole liian myöhäistä.
Myöhäistä mihin?
Jack.
Jeesus.
- Mikä hätänä? - Sano, että suojelet Starkia -
- näitä hyökkäyksiä vastaan. - En!
Eikö kuulostakin lopulliselta?
Kuulostaa.
Tätä on vaikea uskoa.
Niin minustakin.
Ja että pomosi edes kuvittelee voivansa painostaa minua.
- Tai kiristää minua. - Ensimmäinen sana on parempi.
Kauniimpi, ei parempi.
Etkö tiedä, ettei tämä riitä missään oikeudessa?
Se tapahtui miltei 25 vuotta sitten. Et saisi todistajanlausuntoja.
Paitsi siltä sukulaisnaiselta, jonka mahdollinen todistus -
olisi hyödytön.
Ja kaikki muut, Jack...
Kaikki muut ovat kuolleet.
Sinä et ole.
Et ole kuollut. Etkä elä missään oikeussalissa.
Elät maailmassa, jossa ihmiset pitävät sinua tietynlaisena miehenä.
Olen tietynlainen mies.
Kun olin lapsi, vaikutti luonnolliselta, -
että aikuinen mies valvoi myöhään jänteiden, -
vaijerin, pihtien ja saksien kera tehden pieniä katapultteja -
sekä luki niistä kertovia kirjoja.
Muutatko mielesi?
Voisin satuttaa sinua, kuten sinä yrität minua.
Voisin sanoa jotain.
Voisin kertoa jotain, mikä satuttaisi.
Mutten tee sitä.
- Mieti asiaa, tulen käymään huomenna. - Olen tehnyt jo päätökseni.
Tulen huomenna takaisin.
Olen tehnyt päätökseni.
Äiti.
- Äiti. - Sinä! Sinä teit sen!
- Mitä? - Sinä tapoit hänet!
- Kenet? - Sinä tapoit hänet.
- Kenet? - Sinä tapoit hänet!
Isäsi! Sinä tapoit isäsi!
Minä olen ylösnousemus ja elämä, sanoo Herra.
Joka uskoo minuun, se elää, vaikka olisi kuollut.
Hän tehköön teidät kykeneviksi kaikkeen hyvään, voidaksenne toteuttaa hänen tahtonsa, -
Jeesuksen Kristuksen kautta. Hänelle kunnia aina ja iankaikkisesti! Aamen.
Käskin pelotella häntä, enkä säikyttää kuoliaaksi.
- Hän ei ollut peloissaan. - Miksi hän sitten teki sen?
- Jack? - En halua puhua siitä.
Tiedän, että hän oli jonkinlainen perhetuttu, -
joten olen pahoillani, että se vanha paskiainen ampui itsensä, -
mutta meillä on vielä asioita selvitettävänä MacMurphyn ja hänen poikiensa kanssa.
- Eikä tämä ratkennut toivotulla tavalla. - Hommaa siihen joku toinen, minulle riittää.
Sen kanssa vai minun kanssani?
En halua puhua siitä.
Suuren trauman tai kriisin jälkeen, -
kun shokki laantuu ja tärinä lakkaa, -
sitä sopeutuu uuteen tilanteeseen, -
koska tietää, että asiat eivät voi enää mitenkään muuttua.
Kuvio on selvillä, -
koska on ottanut etäisyyttä ja näkee koko kuvan.
Mutta on liian myöhäistä tehdä muuta kuin sopeuttaa itsensä tilanteeseen.
Siinä se.
Enää ei ole mitään tehtävää tai sanottavaa, -
kuin että Jumalalla ja tyhjyydellä on paljon yhteistä.
Loppu.
Et vain tiedä, että olet väärässä.
Voi luoja, Jack.
Sinun on autettava minua.
Hän on hullu. Hän kävi luonani ja sanoi kauheita asioita, -
- ja sitten hän lähti. - Kuka? Willie?
Ei, Adam.
Hän sanoi, että se on minun syytäni.
Kaikki oli minun syytäni.
Joku soitti hänelle ja kertoi -
minusta.
Sinustako?
Sinusta ja kuvernööristä. Voit puhua suoraan.
Se ei enää satuta, kun sen jo tietää.
Hän kertoi, mitä olin tehnyt, -
ja että tekisin mitä vain auttaakseni kuvernööriä -
Vaikka se tarkoittaisi, -
että veljeni sotkettaisiin jonkinlaiseen petokseen.
Koko sairaala olikin vain keino ryövätä valtiolta.
Ja kun totuus paljastuisi, ja niin kävisi, Adam saisi syyt niskoilleen.
Hän joutuisi vankilaan. Kaikki juonittelut tarvitsevat syntipukin, ja se olisi Adam.
- Joka sanoi niin, valehtelee. - Tiedän.
Yritin kertoa hänelle, ettei se mennyt niin. Että hän oli väärässä.
Hän ei kuunnellut, vaan tarttui kiinni ja sanoi, ettei hänestä tehdä narria.
Kaikki muu voisi olla likaista ja mätää, mutta tämä mies ei saisi olla.
Ja sitten hän sanoi, -
että hän ei ole palkkio siskonsa huoraamisesta.
Niin hän minulle sanoi.
En minäkään olisi.
Miksi teit sen?
- Tiesit, mitä se minulle aiheuttaa. - Se ei liittynyt sinuun.
- Mihin sitten? - En tiedä!
- Parasta keksiä jotakin. - En ajatellut...
Kyllä ajattelit! Teitkö sen vuokseni vai minusta huolimatta?
- En olisi ikinä satuttanut sinua noin. - Olisit ja teit niin.
Herran tähden, Jack. Sinun on autettava minua.
Pelkään, että Adam tekee jotain itselleen.
Adam?
Rakas Jumala, Sinä olet tämän salin näkymätön herra, -
äänetön kuulija, päätöksiemme tuomari.
Siunaa seuranasi istuvia senaattoreita. Luotamme Sinun johdatukseesi.
Sillä Sinä olet herra ja vapahtaja. Aamen.
Kaikkia on käsketty olemaan vaiti vankeuden uhalla, -
kun Louisianan osavaltion senaatti -
käsittelee virkasyytettä -
William Starkia, Louisianan kuvernööriä vastaan.
Käyn soittamassa muutaman puhelun.
Anne...
Tämä päättyy varmasti hyvin.
- Herra Gidré. - Ei.
- Herra Honoré. - Jaa.
- Herra Hobbes. - Ei.
- Herra Landmark. - Ei.
- Herra Latché. - Jaa.
- Herra Mouton. - Ei.
- Herra Pelerant. - Ei.
- Herra Rivette. - Jaa.
- Herra Rousseau. - Ei.
- Herra Savoir. - Ei.
- Herra Tesh. - Ei.
17 Jaa-ääntä, 22 Ei-ääntä.
Virkasyyte kuvernööri Willie Starkia vastaan hylätään.
On olemassa raja, mikä on hyväksyttävää ja mikä ei.
Kuvernööri on ylittänyt tuon rajan ohjatakseen äänestystulosta -
sopimattomilla keinoilla. Kutsun sitä sopimattomaksi tahtoon vaikuttamiseksi.
Menen pidemmälle, sanon sitä pakottamiseksi.
Herra MacMurphy!
Sanot kaikki sanat, muttet sitä jota tarkoitat.
Anna mennä, sano se ääneen. Olemmehan kaikki ystäviä täällä.
Mutten todellakaan kiristänyt ketään!
Annoin vain sinun toimia oman luonteesi mukaisesti, -
ja nousta kaikkien hyvien miesten tapaan sääntöjen yläpuolelle.
Jack!
Teimme sen! Teimme sen, poika! Torjuimme tämän iskun!
Virkasyytettä ei tullut!
Joku soitti hänelle, Adam.
Ja että tekisin mitä vain auttaakseni kuvernööriä.
Vaikka se tarkoittaisi, että veljeni sotkettaisiin jonkinlaiseen petokseen.
Koko sairaala olikin vain keino ryövätä valtiolta.
Adam saisi syyt niskoilleen.
Hän joutuisi vankilaan. Kaikki juonittelut tarvitsevat syntipukin, ja se olisi Adam.
Tuo ei ole totta.
Joka sanoi noin, valehtelee.
Hei, tohtori. Missä olet ollut? Kävitkö uimassa?
KUVERNÖÖRI STARK MURHATTIIN KONGRESSITALOLLA
ANNE JA ADAM STANTONIN ELÄMÄNSUUNTA OLI LÄHES TUULIAJOLLA
STARKIN HENKIVARTIJA ASTUU PARRASVALOIHIN
DUFFY VANNOO KUVERNÖÖRIN VIRKAVALAN PIAN MURHAN JÄLKEEN
Joten kuulkaa sanomani.
Nostakaa katseenne ja nähkää Jumalan siunattu ja katoamaton totuus:
Olette juntteja, eikä junttia ole koskaan auttanut kukaan muu kuin juntti itse.
Vain te voitte nitistää nämä syöpäläiset.
Se riippuu teistä, minusta ja Jumalasta!
- Nitistäkää Joe Harrison! - Nitistetään hänet!
- Nitistäkää MacMurphy! - Nitistetään hänet!
Nitistäkää jokainen liero, joka estää teitä saamasta -
tarvitsemianne katuja, siltoja, kouluja ja ruokaa!
Antakaa minulle vasara, niin naulaan heidän nahkansa ladon oveen!